YLPEYS JA ENNAKKOLUULO
Olette viimeinen mies, jonka vaimoksi suostuisin!
Mikään ei voisi houkutella siihen.
Olette kopea, itserakas ja halveksitte muiden tunteita.
Muodostin kantani teistä, kun kuulin herra Wickhamin kertomuksen.
Sen suhteen voin sentään puolustautua.
Pitäisikö minun iloita perheenne alhaisemmasta asemasta?
Onnitella itseäni toivoessani sukulaisia-
- jotka ovat selvästi oman säätyni alapuolella?
Erehdytte, herra Darcy.
Säästitte minut vain myötätunnolta, jota olisin tuntenut kieltäytyessäni-
- jos olisitte käyttäytynyt herrasmiehen tavoin.
Kuka siellä, Fitzwilliam?
- Darcy, ehdimme jo hätääntyä! - Siskonpoikaniko siellä?
Missä olet ollut? Tulkoon tänne selittämään!
En tule. Suokaa anteeksi.
Suo anteeksi...
- Voitko huonosti? - En, mutta minulla on kiireinen asia.
Suo anteeksi. Välitä pahoitteluni lady Catherinelle.
Neiti Elizabeth Bennetille.
Älkää pelätkö tämän kirjeen saadessanne-
- että siinä toistettaisiin niitä tunteita tai tarjouksia-
- jotka tänä iltana olivat teille niin vastenmielisiä.
Minun täytyy silti saada puolustautua syytöksiltä, joita esititte.
Etenkin herra Wickhamiin liittyen, jotka totena olisivatkin vakavia.
Ne ovat täysin vailla perusteita, ja voin kiistää ne-
- vain selostamalla hänen yhteytensä perheeseeni.
Herra Wickhamin isä oli kunniallinen mies, joka oli tilanhoitajamme.
Isäni oli kiintynyt häneen ja arvosti häntä suuresti.
Leikimme yhdessä poikina.
Hänen isänsä kuoli varhain ja isäni maksoi hänen koulutuksensa.
Isä toivoi, että hän valitsisi kirkonmiehen uran.
Vaan George Wickham kasvoi yhtä irstaaksi kuin hurmaavaksikin.
Oma kunnioitettu isäni kuoli viisi vuotta sitten.
Hän oli kiintynyt Wickhamiin viimeiseen saakka-
- ja toivoi tämän saavan arvokkaan viran heti sen vapautuessa.
Herra Wickham ei ollut kiinnostunut pappisurasta-
- vaan pyysi ja sai viran sijasta 3000 punnan summan.
Hän ilmaisi aikeensa opiskella lakia.
Toivoin enemmän kuin uskoin, että halu oli vilpitön.
Kiitos.
Olen ylitsevuotavan kiitollinen.
Kaikki yhteydet välillämme näyttivät nyt katkenneen.
Georgiana.
Nyt kun hän vapautui velvoitteista-
- hän eli joutilasta ja huikentelevaa elämää.
En tiedä, millä hän eli.
Viime kesänä tiemme kohtasivat jälleen tuskallisissa merkeissä-
-jotka itse haluaisin unohtaa.
Sisareni Georgiana on yli 10 vuotta minua nuorempi-
- ja eversti Fitzwilliam ja minä olemme hänen huoltajiaan.
Noin vuosi sitten hänet vietiin koulusta Ramsgateen-
- ja uskottiin erään rouva Youngen huostaan-
- jonka luonteesta olimme ikävästi erehtyneet.
Sinne lähti myös herra Wickham, epäilemättä tarkoituksellisesti.
Tyttö kuvitteli rakastuneensa häneen ja suostui karkaamaan hänen kanssaan.
Hän oli vasta 15-vuotias.
Pari päivää ennen aiottua karkaamista saavuin yllättäen paikalle.
Georgiana ei voinut loukata veljeään, jota kunnioitti kuin isää-
- vaan tunnusti koko suunnitelman heti.
Voitte kuvitella, mitä tunsin ja kuinka toimin.
Herra Wickham lähti seudulta oitis.
Tule.
Wickham luopui kohteestaan, eli siskoni 30000 punnan omaisuudesta.
Toissijaisen motiivin täytyi olla kostaa minulle.
Jos se olisi onnistunut, kosto olisikin ollut täydellinen.
Arvon neiti, tämä on totuudenmukainen kertomus väleistäni herra Wickhamiin.
Näytät kyllä kalpealta, Lizzy.
- Aamiainen tekisi sinulle hyvää. - Voin ihan hyvin, Charlotte.
Taidan kaivata vain raitista ilmaa ja liikuntaa.
Rosingsin metsät ovat niin kauniit tähän vuodenaikaan.
Neiti Bennet!
Herra Darcy.
Olen kävellyt lehdossa jo tovin kohtaamisen toivossa.
Suotteko sen kunnian, että luette tämän kirjeen?
Tämä on totuudenmukainen kertomus väleistäni herra Wickhamiin.
Eversti Fitzwilliam voi vahvistaa sen todeksi.
Hän tuntee kaikki yksityiskohdat.
En tiedä, millä valheilla herra Wickham vakuutti teidät-
- mutta toivon, että vapautatte minut niistä.
Totesin, ettei minun kannata tavata herra Darcya.
Siitä voisi syntyä ikävä kohtaus.
Toinen esittämänne syytös oli, että piittaamatta osapuolten tunteista-
- erotin herra Bingleyn sisarestanne.
Sitä en halua kieltää, enkä moiti itseäni toimistani asiassa.
Huomasin suhteellisen varhain, että Bingley ihaili sisartanne-
- mutta vasta Netherfieldin juhlissa epäilin kiintymystä vakavaksi.
Bingleyn ihastus oli selvää, mutta vaikka siskonne oli hänelle suopea-
- en havainnut erityisen kiintymyksen oireita.
Neidin tyyni käytös vakuutti minut siitä-
- että hänen sydäntään ei helposti valloiteta.
Sietämätön oletus!
En vain toivonut hänen olevan välinpitämätön.
- Uskoin niin puolueettomasti. - Tosiaan!
Ne kaksi herraa kävivät hyvästelemässä!
- Tuliko Darcy tänne? - Ja lähti saman tien.
Eversti odotti sinua yli puoli tuntia.
Nyt he lähtevät maasta.
Kestämme varmaan sen menetyksen.
Mitä tulee syihini vastustaa avioliittoa-
- perheenne asemaa painokkaammaksi nousi se säädyllisyyden puute-
- jota äitinne, nuoremmat sisarenne ja joskus jopa isänne osoittivat.
Tuo riittää, lapseni. Olet ilahduttanut meitä kylliksi.
Siinäpä vasta oiva avioliitto!
Sen myötä tytöt osuvat muidenkin rikkaiden miesten tielle!
Ystäväni lähti Lontooseen seuraavana päivänä.
Siellä osoitin hänelle ne haitat, joita siskonne valinnasta koituisi.
Vakuutin hänet helposti siskonne välinpitämättömyydestä.
En voi moittia itseäni tästä teosta.
Kun tuhosit hänen toivonsa onneen?
Et varmaan moitikaan. Inhottava mies!
Yhdessä kohdassa en voi muistella käytöstäni tyytyväisenä.
Etkö? Yllätä minut!
Salasin Bingleyltä sisarenne oleskelun Lontoossa.
Kenties se oli ala-arvoista minulta. Tein sen silti kaikkien parhaaksi.
Tästä aiheesta ei ole muuta sanottavaa tai anteeksipyydettävää.
Sietämätöntä!
Lizzy!
- Charlotte-armaani, myöhästymme! - Lizzy!
Olen yrittänyt pysyä perässä kerroista-
- joina lady Catherine on kutsunut meidät saavuttuanne.
Niitä lienee jopa kymmenkunta!
- Tämä on yhdestoista. - Yksitoista! Niin sitä pitää!
Hänen armonsa on todellakin alentunut suosimaan teitä.
- Eikö niin, Elizabeth-neiti? - Oi... kyllä!
Kuka voisikaan olla toista mieltä?
Ja tämä on viimeinen kutsunne. Ainakin tällä vierailulla.
Menetys on todella julma.
Miten kestänkään oloani ilman lady Catherinen seuraa?
Tunnette niin intomielisesti.
Totta kai tunnette, serkkupoloni.
Niin oivia nuorukaisia, ja niin kiintyneitä minuun!
He olivat ylettömän pahoillaan lähdöstään, kuten aina.
Rakas eversti yritti pysyä hyvällä tuulella-
- mutta Darcy näytti tuntevan sen mitä kipeimmin.
Hänen kiintymyksensä Rosingsiin kasvaa selvästi.
Onpa neiti Elizabeth Bennet juro tänään.
Olet sanonut tuskin halaistua sanaa. Oletko niin allapäin?
- En toki, rouva. - Toki olet, kun lähdet itsekin.
Kuka ei olisi surullinen joutuessaan pois Rosingsista-
-ja sen armollisesta...
Kirjoita äidillesi ja pyydä saada jäädä pitempään.
Kai hän selviää ilman sinua vielä kaksi viikkoa.
Vaan isäni ei.
Hän kiirehti kirjeessä paluutani.
Olette ystävällinen, mutta meidän tulee lähteä perjantaina.
Kyllä isäsikin selviää ilman sinua.
Tyttäret eivät koskaan ole tärkeitä isälle.
Jos jäät vielä koko kuukaudeksi-
- voin viedä teidät Lontooseen asti barouche-vaunuillani.
On kestämätön ajatus, että kaksi neitoa matkustaa postivaunuilla.
Se on hyvin sopimatonta.
Olen hyvin tarkkaavainen noissa asioissa.
Enoni lähettää palvelijan, kun vaihdamme postivaunuihin.
Vai enosi? Onko hänellä miespalvelija?
Onneksi joku miettii näitä asioita. Missä vaihdatte hevosia?
Bromleyssa tietenkin.
Mainitkaa nimeni Bellissä, niin teitä palvellaan.
Teidän armonne on ylen suopea.
Olemme mittaamattomassa velassa teidän armonne huolehtivaisuuden...
Aivan, mutta tämä on kovin rasittavaa!
Olen hyvin harmissani.
Luulin, että matka-arkut vietiin jo ulos.
Lady Catherine oli niin tarkka pukujen pakkauksesta-
- etten saanut unta ja päätin aloittaa alusta.
Maria, arkku ja puvut ovat sinun. Pakkaa ne miten haluat.
Ei lady Catherine saa tietää.
Käly-rakas, sinulla on paljon kerrottavaa isällesi...
Tuokaa se tänne puolelle.
No, serkku.
Nyt olette nähnyt omin silmin onnellisen asemamme.
Suhteemme Rosingsiin on siunaus, joka lankeaa vain harvalle.
- Todella harvalle. - Toden totta.
Nyt kun olette nähnyt ilomme, voinette tuumata-
- että ystävänne on solminut suotuisan liiton.
Kenties jopa enemmän kuin...
- Mutta vaietkaamme siitä. - Herra on kovin hyvä.
Vakuutan teille, että voin sydämeni pohjasta-
- toivottaa teille yhtä suurta iloa avioliitossa.
Armahin Charlotte ja minä ajattelemme kuin yksin tuumin.
Näytämme olevan kuin luodut toisillemme!
Voi, Lizzy! Tuntuu kuin olisimme tulleet vain päiviä sitten-
-ja niin paljon on ehtinyt tapahtua!
- Paljon tosiaan. - Söimme yhdeksän kertaa Rosingsissa!
Kuinka paljon minulla onkaan kerrottavaa!
Kuinka paljon minulla onkaan salattavaa...
Sallikaa minun kertoa, kuinka palavasti ihailen ja rakastan teitä.
Lizzy! Lizzy!
Voi ilmeitänne, kun katsoitte ylös! Ette osanneet odottaa meitä!
- Emme tosiaan. - Siinä! Eikö olekin mukavaa?
Kylmää kinkkua, possua, salaattia ja kaikkea hyvää.
Meidän piti tarjota, mutta lainatkaa rahaa, koska käytimme omamme.
Se ei ole sievä, mutta ostin sen silti.
- Eikö olekin hirveä, Lizzy? - Kovin ruma. Miksi ostit sen?
Puodissa oli paljon rumempiakin. Yritän parsia siitä kotona paremman.
Ei asuilla ole enää väliä-
- sillä rykmentti lähtee Brightoniin koko kesäksi.
- Sydämemme särkyvät. - Eikä isä vie meitä Brightoniin.
- Sepä hyvä. - Etkö sinä haluaisi Brightoniin?
- En todellakaan. - Haluaisi hän.
Etenkin kun kuulee uutiset eräästä tuntemastamme henkilöstä.
- Kerrommeko, Kitty? - Katsotaan, punastuuko hän.
Voitte poistua. Kutsumme teitä tarpeen tullen.
Hyvä on, neiti.
Wickham ei viekään Mary Kingiä vihille!
Tytön setä vei hänet Liverpooliin ja Wickham on turvassa.
Kenties pikemmin Mary King on turvassa.
Oliko heidän välillään vahvakin kiintymys?
Herra Wickham tuskin piittasi hänestä tipan vertaa.
Kuka piittaisi moisesta pisamanaamasta?
Älä katso noin, Lizzy. Ajattelet tytöstä samoin. Anna selleriä.
Eikö olekin kiva, kun tulimme? Kotimatkasta tulee riemuisa.
- Kitty, rusennat hatturasiani! - Mikset laittanut sitä katolle?
Sille ei ollut tilaa. Se mahtuisi, jos et lojuisi niin leveästi!
Itse lojut leveästi!
Kosiko herra Darcy? Voin tuskin uskoa sitä!
Ei toki ole yllätys, että joku ihailee sinua.
Hän vain vaikutti aina niin ankaralta ja kylmältä.
Ja hän olikin rakastunut sinuun koko ajan! Darcy-parka!
En osaa tuntea samanlaista myötätuntoa.
Hänen muut tunteensa karkottavat pian hänen ihailunsa.
- Et kai moiti, kun kieltäydyin? - En toki.
Vaan moitit, kun puhuin niin lämmöllä Wickhamista.
Enkä. Et olisi voinut tietää hänen häijyydestään.
Jos hän todella oli niin paha.
En voi uskoa, että herra Darcy sepittäisi moista panettelua-
-johon hänen oma siskonsa liittyy.
Ei, sen on oltava totta.
Kenties on käynyt jokin kaamea virhe.
Ei, Jane! Tuo ei käy. Et saa heistä molempia hyvää.
Heillä on yhteensä ansioita yhden hyvän miehen verran.
Omasta puolestani alan uskoa, että ne ansiot ovat herra Darcyn.
Herra Darcy -parka. Ja herra Wickham -parka!
Hänen ilmeensä antaa hänestä niin hyvän vaikutelman.
Aivan. Pelkäänpä, että toinen on hyvä mies ja toinen sitä vain näöltä.
Mutta Lizzy, olen varma, että kun luit kirjeen ensi kertaa-
-et suhtautunut siihen noin kevyesti.
En todellakaan.
Se oli hyvin kiusallista. Se oli kipeä oivallus.
Eikä minulla ollut Janea lohtunani.
Kuinka kaipasinkaan sinua!
Yhdessä asiassa kaipaan neuvoasi.
Paljastammeko tuttavillemme Wickhamin oikean luonnon?
Ei liene syytä häpäistä häntä niin julmasti.
- Mitä mieltä sinä olet? - Ei kannata yrittää.
Herra Darcy ei antanut lupaa julkistaa asiaa-
-etenkään sisarensa osalta.
Ja kuka uskoisi loppuja?
Yleinen mielipide on rajusti herra Darcya vastaan-
-ja Wickham lähtee pian.
Uskon, ettei kannata puhua siitä vielä.
Olen samaa mieltä.
Kenties hän katuu tekojaan ja haluaa tehdä parannuksen.
- Häntä ei sovi vaivuttaa epätoivoon. - Voi, Jane!
Kunpa minäkin voisin uskoa ihmisistä noin hyvää!
Puhu sinä isälle Brightonin-matkasta. Sinua hän kuuntelee.
Imartelet minua, Lydia. En yritä suostutella häntä.
Minusta on hyvä, että rykmentti tekee pesäeron Merytoniin-
- ja että me teemme samoin rykmentille.
Voi Lizzy, kuinka voit puhua noin?
Hyvin helposti.
Jos yksi komppania saa perheemme niin sekaisin-
-mitä kokonainen sotilasleiri tekisi?
Kokonainen sotilasleiri!
Muistan, kun olin nuori tyttö.
Itkin kaksi päivää eversti Millarin rykmentin lähtöä.
- Luulin sydämeni murtuvan! - Minun ainakin murtuu.
Ja minun!
Olkaas siinä, kultaseni.
- Isänne on päättänyt olla julma. - Myönnän sen.
Ikävä murtaa sydämiä, mutta en aio taipua.
Minä en murra sydäntäni, isä.
Brightonin huvit eivät houkuttele minua.
Pidän aina kirjaa parempana.
- Rouva Forster aikoo kylpeä meressä. - Minäkin haluaisin!
Merikylvyillä jaksaisin elämäni loppuun asti!
Silti olen järkähtämätön.
No jaa, olen iloinen paluustasi, Lizzy. Ja sinun paluustasi, Jane.
Minä haluan Brightoniin!
Sinä et ole onnellinen, Jane.
- Tekee kipeää nähdä se. - Minä vain pidin...
Pidän yhä herra Bingleytä miehistä parhaimpana-
-ja minä uskoin, että hänkin...
No, minä erehdyin ja siinä kaikki.
Olen päättänyt, etten ajattele häntä enää.
No niin, nyt riittää.
Palaan taas entiselleni, kuin en olisi häntä tavannutkaan.
Ihan totta, Lizzy. Lupaan, että toivun.
Palaan taas entiselleni ja olen osaani tyytyväinen.
Lizzy, mitä mieltä olet tästä Janen jupakasta?
En saa selville, näkikö hän Bingleytä lainkaan Lontoossa.
No jaa... Se nuori mies ei häntä ansaitse-
- eikä Jane varmaan häntä enää saisikaan.
Kun hän vain palaisi Netherfieldiin.
Niin tuskin käy, äiti.
No jaa, tehköön kuinka tykkää. Ei kukaan häntä huolisikaan!
Sanon aina, että hän kohteli tytärtäni hyvin kaltoin.
Janen sijassa en sietäisi moista.
Lohduttaudun sillä, että Jane kuolee sydänsuruun-
- ja sitten Bingley saa katua tekosiaan.
Vai elävät Collinsit mukavasti?
Sopii toivoa, että se kestää.
He varmaan haluavat tämänkin talon, kun isäsi kuolee?
Taitavat pitää sitä jo omanaan?
Eivät he moisesta puhu minun kuulteni, äiti.
Epäilemättä he puhuvat siitä lakkaamatta ollessaan kahden!
Jos heitä ei haittaa viedä tila, joka ei ole heidän, mikäs siinä!
Minua hävettäisi ottaa tila pelkän perintösäännön mukaan!
Äiti, äiti! Lizzy!
Arvatkaa, mitä! Ette arvaa kuitenkaan.
Rouva Forster kutsui minut mukaansa Brightoniin sydänystävänään.
- Eversti vuokraa meille talon. - Lydia, olen niin iloinen!
- On kunnia tulla valituksi. - Eikö olekin epäreilua?
Rouvan olisi pitänyt pyytää minuakin.
En ole ehkä lähin sydänystävä, mutta ansaitsin myös kutsun!
Etenkin kun olen kaksi vuotta vanhempi!
Ostan hänelle lahjan.
Ei kannata kimpaantua, koska rouva pitää minusta eniten.
Lydia, muista ennen ilakointia, ettei isä ole antanut lupaa lähteä.
- Tuskin antaakaan. - Ei isä minua estä.
Ei, kun rykmentin eversti kutsuu minut vaimonsa seuraneidiksi.
Tarvitsen uusia vaatteita. Siellä on juhlia joka ilta.
Totta kai saat uusia tavaroita! Ethän saa hävetä kaikkien upseerien edessä.
Kaikkien upseerien!
Ymmärrän huolesi, mutta mieti nyt.
Lydia ei saa rauhaa, ennen kuin on nolannut itsensä julkisesti.
Tässä siihen on tilaisuus-
- eikä siitä koidu meille suuria kustannuksia.
Jos tietäisit, mitä suurta haittaa meille kaikille-
- Lydian harkitsemattomasta käytöksestä koituu-
- ja on jo koitunut, olisit toista mieltä.
Jo koitunut? Onko hän karkottanut kosijoitasi? Älä nyt masennu.
Eivät moiset arkajalat ole surkuttelun arvoisia.
Olet todella erehtynyt. Minä en ole kokenut vääryyttä.
Puhun yleisistä haitoista.
Meidän... perheemme asema ja kunnia-
- voi horjua Lydian villin käytöksen vuoksi.
Minun on puhuttava suoraan. Jos ette pane häntä kuriin-
-hän on pian parantumaton.
Hänet tunnetaan pian keimailijoista pahimpana-
- joka saattoi perheensä naurunalaiseksi.
Tiedät, että Kitty seuraa Lydiaa kaikessa.
Heitä tullaan haukkumaan ja halveksumaan kaikkialla.
He sotkevat myös siskonsa häpeäänsä.
Lizzy, tule tänne.
Älä ole levoton, rakkaani.
Sinua ja Janea kunnioitetaan ja arvostetaan kaikkialla.
Avunne eivät himmene sillä, että teillä on pari tai...
Sanotaan kolme hupsua siskoa.
Emme saa rauhaa Longbourniin, jos Lydia ei pääse Brightoniin.
Eversti Forster on järjen mies.
Ja onneksi Lydia on liian köyhä onnenonkijan saaliiksi.
Anna olla, Lizzy. Uskon, että hyvin tässä käy.
Olemme niin lohduttomia rykmentin lähdön johdosta-
- mutta osoitatte suunnatonta ystävällisyyttä Lydiaamme kohtaan.
Näyttää siltä, että rouva Forster ei selviä ilman häntä.
Katsokaa nyt noita ystävyksiä! Luoja ties mistä he puhuvat.
Mitä vain, jotta naisväki on tyytyväinen. Vai mitä, Wickham?
Aamen sille, herra eversti.
Eräästä neidosta on kovin ikävä erota.
Kestäkäämme se parhaamme mukaan.
Te lähdette Brightoniin ja minä Järviseudulle.
Löydämme varmaan runsaasti lohtua omilla tavoillamme.
Kenties niin.
- Mitä piditte Rosingsista? - Se oli hyvin kiintoisa.
Eversti Fitzwilliam kävi siellä Darcyn kanssa. Tunnetteko?
Minä...
Tunsin tavallaan, ennen aikaan. Hän on oikea herrasmies.
- Pidittekö hänestä? - Hyvinkin paljon.
- Hyvin eritapainen kuin serkkunsa. - Aivan.
Mutta minusta herra Darcy paranee lähemmin tutustuttaessa.
Niinkö tosiaan? Millä tavoin?
Onko hän oppinut puhuttelemaan kohteliaammin?
Sisimmältään hän tuskin on muuttunut.
Ei. Sisimmältään hän on hyvin... samanlainen kuin aina.
En tarkoita, että hänen luonteensa tai tapansa olisivat kohentuneet-
- vaan sitä, että lähempi tutustuminen kohensi mielipidettäni.
- Vai niin. - Wickham?
- Wickham, tulkaa tänne. - Palveluksessanne, rouva.
Aivan, menkää pois. En kaipaa teitä enää takaisin.
Hyvästi, isä. Hyvästi, äiti.
Lydia-armaani, kaipaamme sinua julmetusti!
Kirjoitan joka päivä ja teen teidät hulluiksi kateudesta.
- En mahda sille mitään! - Minä en häntä kadehdi!
Minun pitää mennä. Hyvästi Jane ja Lizzy.
Jos näen teille oivia sulhoja, lähetän sanan!
Luoja, olisipa hupaisaa, jos putoaisin päälleni!
- Putoaisitpa! - Voi, tyttörakas!
Nauti olostasi täysin rinnoin!
Hei sitten!
Älä välitä, Kitty.
Toivut tuosta vuodessa tai parissa.
Jos minua kaivataan, olen kirjastossa, eikä minua saa häiritä.
Heipä hei! Onpa Alicia kasvanut!
Teitä varmaan väsyttää.
Olettepa kasvaneet viimenäkemästä. Ja kaunistuneet. Tulkaa sisään.
Niin herttainen ja vakaa tyttö.
Kas, Lizzy!
Tuomme huonoja uutisia, vaan ei liian vakavia.
Syy on minun. En ehdi töiltäni kiertämään Järviseutua.
Meidän on tyytyminen Derbyshireen.
Onhan Derbyshiressäkin paljon kaunista.
Minulle se on kreivikunnista parhain.
Näet itse, onko Chatsworth Blenheimin veroinen.
Nämä eteläiset kreivikunnat eivät ole mitään-
-Ylänköjen villin kauneuden rinnalla.
Luonto ja sivistys sopusoinnussa.
Kesyttömyyttä ja taidokkuutta, kaikki yhdessä kreivikunnassa.
Olen syntyisin täältä, joten en voi olla eri mieltä.
- Missä tarkalleen? - Lambtonissa.
Se on pikkukylä, jonka tuntevat varmaankin vain siellä asuneet.
Se on minulle rakkain paikka maailmassa!
Sitten haluan välttämättä nähdä sen.
Sillä on toinenkin kiintoisa piirre.
Se on viiden mailin päässä Pemberleystä.
Sen vauraus on pitkälti kartanon tuomaa.
- Niinkö lähellä? - Minä tai kukaan tuttavapiiristäni...
...ei tuntenut perhettä. Me liikuimme aivan eri piireissä.
Osuma! Hienoa, sir!
- Joko riittää? - Kyllä. Kiitos, Baines.
Tuletteko taas huomenna?
Lähden viikoksi pohjoiseen hoitamaan asioita.
Hyvä on, sir. Hyvää päivänjatkoa.
Kiitos, Baines. Hyvää päiväjatkoa.
Minä nujerran tämän vielä!
Elizabeth, ole varovainen!
En voi kohdata isääsi, jos putoat sieltä!
Kaunista!
- Kiitos, Hannah. - Eipä kestä, sir.
Voisin kernaasti jäädä loppuiäkseni Derbyshireen.
Sepä on mukava kuulla.
Kävisimmekö huomenna Pemberleyssä?
Se on vain pari mailia syrjässä reitiltämme.
Haluaako täti kovasti nähdä sen?
Etkö sinä halua, kun olet kuullut siitä niin paljon?
Eivätkä mielleyhtymät ole pelkästään ikävät.
Wickhamkin vietti nuoruutensa siellä.
Meillä ei ole asiaa sinne.
Tuntuisi tukalalta käydä siellä ilman kunnon kutsua.
Ethän tuntenut sitä Blenheimissä tai Chatsworthissakaan.
En piittaisi siitä, jos se olisi vain kauniisti kalustettu kartano-
- mutta tilukset ovat upeat. Siellä on maan upeimpia metsiköitä.
- Kaukanako Pemberley on? - Vain viiden mailin päässä.
- Eivätkö sen tilukset olekin komeat? - Mitä komeimmat, rouva.
Vanhin veljeni on apulaispuutarhuri siellä.
- Viettääkö perhe siellä kesää? - Ei, arvon neiti.
No?
Kenties voisimme sittenkin vierailla Pemberleyssä.
Lienemme nähneet kylliksi metsiköitä, jotta sinunkin nälkäsi niihin sammuu.
En tiennytkään, että Pemberley on näin suuri tila.
Ehdimmekö kartanolle ennen pimeän tuloa?
Kärsivällisyyttä nyt.
- Siellä! - Vaunut seis!
Sitä voisi kestää paljon päästäkseen Pemberleyn emännäksi.
Hän joutuisikin kestämään paljon, kuulemani mukaan.
Tuskin hän on kukaan meidän tuttumme.
- Mitä pidät talosta, Lizzy? - Pidän paljonkin.
En ole koskaan nähnyt taloa noin kauniissa puitteissa.
Pidän siitä kovinkin paljon.
Jatkakaa matkaa!
Vahinko, että omistaja on niin ylpeä ja epämiellyttävä mies.
Niin, suuri vahinko.
Ehkäpä talon kauneus lieventää isäntänsä luotaantyöntävyyttä.
Niin, ehkäpä.
Ehkäpä hyvin vähän.
No, pyydämmekö taloudenhoitajaa näyttämään paikkoja?
Tässä rouva Darcy kirjoitti kirjeitään aamuisin.
Tämä oli rouvan lempihuone.
Tämä on musiikkihuone.
- Onpa hurmaava! - Kerrassaan kaunis huone!
Tuosta ikkunasta on komea näköala järvelle.
- Katsohan tätä, rakkaani. - Onpa suurenmoinen.
- Kaiken tämän emäntä voisin olla. - Tämä piano toimitettiin juuri.
Se on isännän lahja Georgiana-neidille.
- Hän ei kuulemma ole kotona. - Odotamme häntä huomiseksi.
Mukana on suuri ystäväseurue ja Georgiana-neiti.
Tämä muotokuva maalattiin neidin 16. syntymäpäiväksi.
Onpa kaunis nuori neito!
Niin on. Kaunein, mitä on kuunaan nähty.
Ja niin kyvykäs. Hän soittaa ja laulaa päivät pitkät.
Lizzy, katso tätä kuvaa.
- Se muistuttaa paljon erästä tuttua. - Tämäkö, rouva?
Nuori herra on herra Darcy -vainaan tilanhoitaja Wickhamin poika.
Hän on liittynyt armeijaan, mutta hänestä tuli kesytön.
Kovin kesytön, ikävä kyllä.
Tuossa on isäntäni. Kuva on kovin näköinen.
Komeat kasvot, mutten ole nähnyt alkuperäistä.
Onko se näköinen, Lizzy?
- Tunteeko tämä neiti isännän? - Tunnen, jonkin verran.
- Eikö hän olekin komea herra? - On, kovin komea.
En tunne ketään yhtä komeaa.
- Tai yhtä ystävällistä. - Niinkö?
Kyllä, sir. Hän ei ole koskaan sanonut pahaa sanaa-
- ja olen tuntenut hänet 4-vuotiaasta asti.
Olen havainnut, että hyväluonteiset lapset varttuvatkin hyväluontoisiksi.
- Hänen isänsä oli kunnioitettu mies. - Niin oli.
Ja poika tulee isäänsä.
Mitä parhain isäntä, niin alustalaisille kuin palvelijoille.
Jotkut kutsuvat häntä ylpeäksi-
- mutta hän ei vain ole aina äänessä muiden nuorukaisten tavoin.
Jos seuraatte minua, yläkerrassa on vielä suurempi muotokuva hänestä.
Tätä tietä, olkaa hyvä.
Nämä kehut eivät käy yksiin sen kanssa-
-miten Darcy kohteli Wickhamia.
- Olisiko meitä johdettu harhaan? - Ei kai?
- Jatkatteko ratsain? - En. Viekää ratsu talliin.
Herra Darcy!
Neiti Bennet! Minä...
En odottanut näkeväni teitä.
Perheen piti olla poissa. Emme olisi...
Tulin päivän etuajassa.
Voivatko vanhempanne hyvin?
Kyllä, he voivat mainiosti. Kiitos kysymästä.
Hauska kuulla.
- Kauanko olette ollut näillä main? - Vasta kaksi päivää.
- Missä asutte? - Lambtonin majatalossa.
Saavuin itsekin juuri.
Voivatko vanhempanne hyvin? Entä sisarenne?
Kyllä. Kaikki voivat erinomaisesti.
Suokaa anteeksi.
- Isäntä itse, oletan. - Komea kuin muotokuvansa.
Tosin kenties vähemmän muodollisessa asussa.
Meidän täytyy lähteä heti.
- Toki, jos niin toivot. - Kunpa emme olisi tulleet!
- Mitä hän ajatteleekaan minusta! - Pahastuiko hän? Mitä hän sanoi?
Ei mitään tärkeää. Tiedusteli vanhempieni vointia...
Neiti Bennet!
Pahoittelen epämuodollista vastaanottoa.
- Ette kai ole lähdössä? - Olemme. Meidän kai täytyy.
Ettehän ole pettynyt Pemberleyhin?
En lainkaan.
Hyväksyttekö sen siis?
Todellakin. Harva varmaan ei hyväksyisi.
Teidän hyväksyntänne on harvinaisempi ja siis arvokkaampi.
Kiitos.
Saanko kunnian tulla esitellyksi ystävillenne?
Tietenkin. Herra ja rouva Edward Gardiner, herra Darcy.
Rouva Gardiner on tätini.
Siskoni Jane asui heidän luonaan Cheapsidessa käydessään Lontoossa.
On ilo tutustua teihin.
- Asutte kuulemma Lambtonissa. - Kyllä, sir. Vartuin siellä.
Viehättävä kylä. Juoksin poikasena Lambtoniin liki päivittäin-
- hevoskastanjojen aikaan. Siellä oli eräs komea puu...
- Nurmella, pajan vieressä! - Juuri se.
- Kalastaako herra mielellään? - Toki, kun vain tilaisuus tarjoutuu.
Jos ehditte, tulkaa taimenpurolleni.
Järvessä on myös karppeja, suutareja ja haukia.
Voin lainata varusteet ja näyttää parhaat paikat.
Kävellään sinne heti. Seuratkaa meitä järvelle.
Tuostako ylpeästä Darcysta kerroit?
Täysin välitön ja ystävällinen. Ei yhtään turhantärkeä!
Olen yhtä hämmästynyt kuin sinä.
En voi kuvitella, mikä on tuonut muutoksen.
Etkö tosiaan?
Jatkakaa vain.
Olin taas sanomassa, etten odottanut saapumistanne.
Jos olisimme tienneet, emme olisi ikinä tungetelleet.
Taloudenhoitajatar sanoi, että tulette huomenna.
Älkää huolehtiko. Olin suunnitellut niin-
- mutta asiani vaativat minua kiirehtimään muun seurueen edelle.
He liittyvät seuraani huomenna.
Heidän joukossaan on teidänkin tuttavianne.
Herra Bingley sisarineen.
Seurueessa on vielä eräs, joka haluaa tutustua teihin.
Sallisitteko minun...
Rohkenenko esitellä siskoni teille Lambtonin-vierailunne aikana?
Olisi suuri ilo tutustua häneen.
Kiitos.
Toivon, että kohtaamme jälleen pian.
Hyvää päivänjatkoa, herra ja rouva Gardiner.
Hyvää päivänjatkoa, neiti Bennet.
Suomennos: Liina Härkönen www.sdimedia.com